Роздуми над Словом Божим на четвер ХХ звичайного тижня, рік ІІ
«Друже, як ти ввійшов сюди без весільного одягу?» — питається Цар одного з запрошених на весілля, який увійшов не маючи відповідного одягу. Учасники весілля Сина то християни, які прийняли Його як Месію. Замало, однак, сказати «так» (пор. Мт 21, 28-30), бо не той, хто говорить «Господи, Господи», увійде до Його Царства, а хто виконує Божу волю (пор. Мт 7, 21). Серед нас (зрештою, як і в нас усередині) окрім пшениці завжди є кукіль. Те, що було сказане про злих слуг, стосується також і нас.
![дзеркало людина](https://credo.pro/wp-content/uploads/2014/08/Man_in_Mirror.jpg)
Це біблійне оповідання не є вікном у минуле, крізь яке можна було б побачити, що відбувалося колись. Воно радше є дзеркалом, яке дає змогу побачити, що діється тепер у серці того, хто це оповідання читає або слухає. Читаючи або слухаючи цей уривок Євангелія, ми не боронимося, бо на початку нам видається, ніби нас це не торкається, але в кінці розуміємо, що мова саме про нас. Таке оповідання є власне тим дзеркалом, що дозволяє побачите те, чого в інший спосіб ми б не побачили: наше істинне обличчя (пор. Як 1, 23-25). Побачити себе такими, якими нас бачить Господь.