Роздуми над Божим словом на середу І Звичайного тижня, рік ІІ
Хлопчина ж Самуїл служив Господеві під доглядом Елі. Слово Господнє було рідкісним того часу, видіння не були часто. Одного дня Елі поклався спати на звичайному місці — очі його слабшали, й він не міг уже бачити виразно, — а світильник Божий не був ще згашений, і Самуїл лежав у Господнім храмі там, де стояв ковчег Божий. Аж ось Господь озвавсь: «Самуїле! Самуїле!» Цей відповів: «Ось я!» І побіг до Елі й каже: «Ось я! Кликав ти мене?» Той каже: «Ні, не кликав. Лягай спати». І він пішов спати. Господь же озвавсь знову: «Самуїле! Самуїле!» Схопився Самуїл, пішов до Елі й каже: «Ось я! Кликав ти мене?» «Не кликав я тебе, мій сину, — відповів Елі, — лягай собі спати!» Самуїл не знав ще Господа, бо Господнє слово йому ще не об’являлося. Знову Господь озвався до Самуїла, втрете; і схопивсь він, прийшов до Елі й каже: «Ось я! Кликав ти мене?» Тоді Елі збагнув, що то Господь кликав хлопчину, тож і каже до Самуїла: «Йди-но, лягай спати, а коли тебе покличуть, скажеш: Говори, Господи, слуга твій слухає». І Самуїл пішов і ліг на своєму місці. Прийшов Господь, став і закликав, як і першими разами: «Самуїле! Самуїле!» Самуїл озвався: «Говори! Слуга твій слухає!» Самуїл виріс, і Господь був із ним і не дав ані одному його слову впасти на землю. Ввесь Ізраїль, від Дану аж до Версавії, взнав, що Самуїл був наставлений Господнім пророком.
1 Cам 3, 1–10. 19–20
Раніше в читанні ми чули, як Елі помилково сприйняв емоційну молитву Анни про дитину за бурмотіння п’яної жінки. Сьогодні бачимо, що він оцінив розповідь молодого Самуїла про голос, який той почув у темряві, нібито це сон, породжений яскравою уявою юнака. В обох випадках Елі отримує життєво важливий урок про необхідність бути неупередженим та уважно слухати: і Бога, і людей.
У своїй книжці «Як говорити, як слухати» американський філософ і педагог Мортімер Адлер (1902–2001) пояснює, як підходити до розмови з готовністю насправді почути. Він вказує на спільну рису сучасних людей: не надто уважно вслухатися в слова співрозмовника, вважаючи, ніби вони вже знають, що він збирається сказати. Унаслідок цього вони зосереджуються переважно на тому, що самі скажуть у відповідь.
Це дуже нагадує реакцію Елі, коли Самуїл будив його, стверджуючи, що чує голос, який кличе його ім’я. Замість того, щоб попросити Самуїла описати, що він чує, Елі відмахувався і знову лягав спати. Він думав, ніби точно знає, що відбувається, і його відповідь, швидше за все, була готовою ще до того, як Самуїл закінчив говорити. Лише за третім разом старий священник нарешті прислухався до переживань Самуїла і допоміг йому відгукнутися на заклик Господа стати пророком.
У цьому сюжеті так багато всьогo яскравогo: втомлений старець, його нетерплячий молодий учень і ситуація з помилковим тлумаченням, — що ми можемо втратити духовну істину, яка стоїть за цією історією. Вона показує нам, що навіть досвідчений пророк може іноді помилятися, тож варто уважно вслухатися в Божий голос. Що більше ми практикуємося, то краще розпізнаємо голос Господа. Крім того, історія Елі підкреслює, що досвід іноді заважає нам неупереджено бачити реальність. Тільки поєднуючи молитву і смиренне служіння, можемо загострити наш духовний «слух».
Тому прийми пораду Мортімера Адлера: уважно слухай, особливо коли молишся і читаєш Святе Письмо. Не припускайся помилки, вважаючи, що все знаєш наперед. Бог легко може тебе здивувати.
«Отче, допоможи мені, попри всі труднощі, з якими я сьогодні зіткнуся, зберегти відкрите серце. Навчи мене чути й виконувати Твою волю.»
Отче наш, що єси на небесах, нехай святиться Ім’я Твоє, нехай прийде Царство Твоє, нехай буде воля Твоя як на небі, так і на землі. Хліб наш насущний дай нам сьогодні і прости нам провини наші, як і ми прощаємо винуватцям нашим, і не введи нас у спокусу, але визволи нас від лукавого. Амінь.
![](https://credo.pro/wp-content/uploads/2019/03/-між-нами-e1553675637799.jpg)
Підпишіться на «Слово між нами» у Telegram та Instagram, а також приєднайтеся до чату Роздумів над Словом Божим у Viber.